Det finnes øyeblikk hvor alt faller på plass.
Hvor alt er som det skal være.
Du har fått orden på livet.
Men alle problemene forsvinner jo ikke.
- Å, nei. - Hva?
- Vi sovnet. - Gjorde vi?
Ja. Ungene er våkne. De kommer til å se deg.
Hvorfor er det så ille?
- Jeg har vært her mye. - De har aldri sett deg.
- Tror du det er tilfeldig? - Så jeg får ikke møte dem?
Ikke i sengen min.
- Jeg forstår. - Ok.
Ikke ennå.
- Hvor skal jeg gå? - Ned trappene
- og ut bakdøren. - Ok. Jeg skal være musestille.
Det er bare at problemene plutselig virker overkommelige.
Det føles så bra at du lurer på om det er ekte.
Og hvis jeg har lært noe, så er det at det stemmer.
Det er veldig ekte.
- Men det vil ikke vare. - Er du major Owen Hunt?
Ja.
Major William Allen. Dette er feltprest Jane Roosevelt.
Vi kommer fra hærens HR-avdeling.
Er dette angående søsteren min, Megan?
Vi har grunn til å tro at...
Si til dem at jeg må utsette forelesningen til fire.
Takk.
Skal ikke du være i terapi?
Jeg var der tre ganger.
Jeg hostet opp alle vonde barndomsminner, fortalte om alt jeg sliter med.
Jeg deltok. Det gjorde meg godt.
- Edwards... - Det jeg gjorde var galt.
Jeg vet det. Unnskyld.
Men jeg burde ikke måtte gå glipp av mer undervisning
fordi jeg mangler en dum signatur.
- Føler du deg rolig? Kontrollert? - Ja, ja.
Og kastearmen din?
Pensjonert.
Kom hit med det.
Sett i gang.
- Og hvis Dr. Minnick... - Jeg skal prate med henne.
Du er den ekte kongen, sir.
Kom deg vekk.
Hva mener du med at du er der? Hvor?
Jeg ansatte en fyr som sa hvor han jobbet.
Det viste seg at han skulle holde
en konferanse om kikkhullskirurgi i Los Angeles.
Så du er der samtidig med Jos ektemann?
- Ja, jeg ser ham nå. - Alex! Hva driver du med?
Jeg vet ikke.
Jeg vet ikke om jeg gjør noe.
Unnskyld.
- Kom hjem. - Ikke ennå.
Jeg må gå.
Hva har vi her?
Blodtrykk på 95, hjerteklapp. Søvnig, men reagerer på smertestimuli.
Metning på 92 med 100 prosent oksygen.
Jeg teller. En, to, tre.
Trafikkulykke?
På en måte. To stykker i bilen. Kjørte utfor en klippe i Admiral Way.
- Har vi et navn? - Ingen legitimasjon.
- Fant de ikke vesken? - De fant ikke blusen, engang.
Hun kom inn sånn som dette.
Hvorfor kjører folk rundt uten klær?
Passasjeren er der borte, kanskje han vet det?
- Snakk til meg. - Mannlig passasjer i trettiårene,
bevisstløs og intubert på ulykkesstedet.
Han er stabil. Store blåmerker på høyre side av bryst og mage.
- Var han påkledd? - Bortsett fra buksene.
Så de kjørte ikke. De hadde parkert.
Vår teori er at de ble overivrige og kom borti girspaken.
For tidlig akselerasjon. Ganske vanlig for menn.
Folk burde ha seg der det er meningen,
på parkeringsplasser, der det er flatt.
Han har hodeskader, og begge har abdominale skader.
Bailey er her, dr. Grey er på vei.
Du må bare hoppe inn, men jeg tror vi...
Kan noen hjelpe barnet mitt?
Vær så snill! Noen må hjelpe oss!
- Kom her. - Hun har satt noe i halsen!
Trakeotomi-utstyr, takk!
Kommer hun til å dø?
Dør hun?
- Hun har satt noe i halsen. - Det går bra.
Flytt deg.
- Herregud! - Hold opp!
Det går fint.
- Hvor lenge? - Jeg vet ikke. Noen minutter? Fem?
Tilkall nevrologi. Hun kan ha vært uten oksygen for lenge.
Ring etter sykebil neste gang.
Hva?
Nedre misdannelse med stor blodansamling.
- Ingen puls i foten. - Traumeundersøkelse.
Håper det var bra sex.
Er bilsex noensinne bra? Så mange vinduer.
Hei. Dette går bra. Du er på Grey Sloan Memorial.
Du må ligge i ro.
Svært oppblåst mage. Gi meg ultralyden.
Lever han?
- Hva heter du? - Alison.
Vær så snill, lever han?
Hurtig intubasjon.
- Ok. - Jeg trenger en ET-tube på 7.0.
Mye blod i magen.
Alison, vi må til operasjonssalen.
- Trykkfall! 70 over 40! - Hun forblør.
Gi henne blod og klargjør til REBOA-kateter.
Ikke blod i trommehinnen. Skader bak høyre øre. Vi må ta en CT.
Forklar meg hvorfor du er her, Edwards.
Jeg har en flenge på seks centimeter her. Den må sys.
Jeg har vært i terapi.
2,1 laktat. Resultatene ser bra ut.
Jeg ser væske i Morrisons lomme.
Du var i terapi i ett minutt.
Dr. Webber har skrevet under.
Å, selvfølgelig.
Vi må sjekke leverskader. Til det kan utelukkes
må han ligge til nøye observasjon.
Nei, DeLuca.
- Det tar Edwards. - Jeg er på nevrologisk.
Du var det, nå er du barnevakt.
Så to kåtinger krasjer sexbilen sin, og jeg får ikke operere?
Heldigvis kan du sy igjen hodeflengen min.
Jeg skulle bare tatt den dumme terapien.
- Det har du rett i. - Kall på meg når du får bildene.
Hei.
- Hva brukes den til? - Dette er adrenalin.
Det er til hjertestans. Vet du hva det er?
Greit. Da legger vi den på plass
og finner ut hvem du hører til. Hvor er foreldrene dine?
Her borte.
Hun puster fint. Jeg tror hun kan spise nå.
Hva med hjernen? Den andre legen sa at oksygenet...
Jeg fant noe som er deres.
- Kjære vene. Hvor har du vært? - Pass på henne,
- det er hektisk her i dag. - Ja.
- Legg bort telefonen. - Jeg skriver til Karen.
Hva skal du med barnepiken? Hun har fri.
Det er så mye som skjer, kanskje hun kan...
Erin, du må være her hos pappa.
Det nevrologiske ser bra ut. Hun har gode reflekser, følger med.
Jeg vil gjerne ha henne her noen timer til
- for å være sikker. - Ja.
Den andre legen, han som dunket henne.
Hva heter han?
- Var det dr. Hunt? - Ja.
Vi vil gjerne snakke med ham.
Jeg skal si ifra.
- Hva var det? - Jeg vet ikke.
Hei. Hva gjør du?
Ja, vel. Behandlet du en baby som holdt på å kveles?
- Er vi ikke på talefot nå? - Jo! Hvordan det?
Babyen er til observasjon. Hun virker frisk.
Men foreldrene vil prate med deg.
- Hvorfor det? - Vet ikke.
Kanskje de er opprørte...
Fordi jeg reddet barnet deres?
Jeg er bare budbringeren. De vil snakke med deg.
- Jeg skal snakke med dem. - Greit.
Takk. Vi ses på lørdag.
Beklager å bry deg, men er du Paul Stadler?
- Kjenner jeg deg? - Nei. Jeg kjenner deg.
Jeg slukte artikkelen din
om antibiotikaresistens mot patogen.
Ja, takk. Det var gøy. Det var for verdens helseorganisasjon.
Jeg er så nær å få støtte til IBS-forskning.
Og det du skriver...
Beklager. Jeg heter Alex Stevens. Kan jeg by deg på noe?
Ja, gjerne.
Herregud. Slutt å ringe!
Jeg sa til kjæresten at vi ses på mandag.
Men hvert 20. minutt er hun bare, "Hva gjør du på?".
Utenbys betyr utenbys, megge!
- Paul. - Alex.
- Dette er fra kona di. - Hva?
Tar du en enkeltstående sutur?
- Nei, en subkutan. - Så bra.
- Ikke våken enda? - Nei.
- Kjæresten? - De opererer enda.
Hodet er fint. Han har tredjegrads leverskader.
Dr. Grey vil ha mageundersøkelser
og seks timer på intensiven.
- Greit. - Vent litt.
- Vent. - Jeg skal få den ut av halsen din.
Jeg teller til tre, så blåser du den ut.
En, to, tre.
Sånn, ja. Godt jobbet.
- Opp med hodet. - Hva skjer?
- Sånn. - Hva gjør du?
Du er på sykehuset, sir. Du har vært i en ulykke.
Vi begynner med navnet. Hva heter du?
- Keith. - Ok.
Du er i gode hender, Keith.
- Alison er også her. - Alison?
Er hun her? Går det bra med henne?
- Snakket du med henne? - Hun var bevisstløs.
Alison har alvorlige innvendige skader. De opererer henne nå.
Skal Alison opereres?
- Ok. Når kommer hun ut? - Det er vanskelig å si.
- Jeg må gå. - Rolig.
Jeg må se henne!
Bli liggende. Du må ligge.
Du har skadet leveren. Hvis du beveger deg, blir det mye verre.
- Jeg må. - Vi skal fortelle deg
hvordan det går når de er ferdige, greit?
Nå må du ta det rolig.
Greit.
- Greit? - Greit?
- Takk. - Takk.
Greit.
- Du har rett, det traff spiserøret. - Må du åpne ham?
Nei, la oss gi ham intravenøs næring en dag.
Hun der kjenner jeg til. Hun er trøbbel.
Erin! Hva gjør du?
- Hva brukes den til? - Denne...
...gjør dette.
- Er det ribbeina hans? - Det er det.
- Hva er det? - Det er en kule.
- Ne-hei. - Jo-ho.
- Den ødela ribbeinet. - Hun er bedre enn deg.
Døde han?
Nei. Det gjorde veldig vondt.
Men han klarer seg nok.
Den dumme søsteren min døde nesten. Av kvelning.
Hvor er mor og far? På akuttmottaket?
På intensiven.
- Jeg så en mann med ett øre. - Jøss.
Er det sant? Det vil jeg se. Vil du?
- Ja, visst. - Kanskje du kan vise oss ham på veien dit?
- Ja, kom. - Ok.
Greit. Er det ham? Sir?
Vi tror hun her er din. En liten framtidig radiolog.
Ja. Takk.
- Bare hyggelig. - Beklager.
Det går fint.
Han der går fra vettet.
Ja, noen trenger bare en barnepike.
Har du lyst til... å komme på middag i kveld?
- Hva med ungene? - Med ungene.
Du liker barn. De ser ut til å like deg.
Ja.
Gjerne. Jeg kan ta med noe, så slipper du å lage mat.
Det går bra, jeg lager noe de liker.
Når de har lagt seg, kan du...
...bli.
Ikke hele natten. En stund.
Høres bra ut.
Edwards, jeg antar at pasienten din er stabil
- siden du forlot ham. - Våken og orientert, tre ganger.
Flenger sydd sammen, og han er stabil.
Han er bekymret for kjæresten.
- Er hun våken? - Ikke ennå. Og kjæresten?
- Ektemannen? Kjørelæreren? - Iallfall ikke ektemann.
Dr. Pierce reparerte en pulsåre, men hun er fortsatt i narkose.
- Hvorfor ikke ektemann? - Bilsex er for nyforelskede.
- Eller utroskap. - Hva er vitsen?
Man dunker alltid borti girspaker og brytere.
- Kroppsdeler overalt. - Dere trenger større biler.
Keith spurte etter henne da han våknet.
- Keith? - Ja, andrepiloten.
Hun spurte også om ham med én gang.
De er forelsket. Det gir mening.
Det gir mening? Hva mener du?
Vel, to mennesker som er forelsket vil dra til et vakkert sted
for å dele kjærligheten.
Det gir mening at de endte opp på bunnen av dalen.
- Jøss. - Så kynisk.
- Det var det som skjedde! - Keith vil være der når hun våkner.
Men Grey vil lenke ham fast i 24 timer.
Kanskje det ikke var kjærlighet. Vi snakker ikke om romantikk.
Det var nødsex.
De var bare for kåte til å huske håndbrekket.
- Det er kjempekynisk. - Hva feiler det dere?
- Seriøst. - La ham se henne. Det kan hjelpe.
Tror du han kan vekke henne med et kyss?
Denne prinsen har en tredjegrads leverskade som kan drepe ham.
- Kyniker! - Det er ikke... Glem det.
Amelia.
Vil du høre noe gøy? Owen snakker ikke til meg.
Nei.
- Ikke du, meg. Jeg trenger hjelp. - Hva?
Jeg inviterte ham på besøk. I kveld.
- Nathan? - For å møte ungene.
- Jøss. - Og nå føler jeg meg...
- Nervøs? - Kvalm. Jeg føler meg skikkelig kvalm.
Du tror barna vil like ham,
så slår dere opp, han forsvinner, og barna blir skuffet.
- Det er ikke det. - Jo.
Jeg er dronningen av å tenke sånn.
Jeg tror alle vil dø.
Ja, men du er sprø. Jeg er bare...
...kvalm.
Derek er død.
Maggie har det bra.
Det er kun du selv som står i veien.
Unn deg dette.
Hør på deg, så fornuftig.
Øyeblikk. Jeg har mine øyeblikk.
- Dr. Hunt? - Dere ville snakke med meg?
Ja.
I morges...
Du reddet henne.
Du reddet den lille jenta vår. Jeg hadde aldri klart det.
Takk, dr. Hunt.
Stopp.
Vi trodde vi mistet henne, men du reddet henne.
Hold opp!
Jeg fikk besøk av to soldater i dag.
De har funnet henne.
De har funnet Megan.
Så fælt, Owen.
Nå vet du det iallfall.
Kanskje du kan få fred.
De sa at hun er i live.
De sa...
De fant henne i en kjeller i et opprørerområde.
Det var rassia, og de lot henne bare ligge.
- Hun var der i... - Hvor er hun nå?
I Tyskland.
Snakket du med henne? Hvordan...
- Når kommer hun hit? - Jeg har ikke det.
Herregud, Evelyn! Hva sa moren din?
- Har du sagt det? - Hvordan...
Hvordan vet vi at det er henne?
Hva hvis de tar feil?
- Jeg mener... - Owen.
Det kan være! Det kan være feil.
- Ok. - Det kan være feil.
Vel...
La oss finne det ut.
Så vi er sikre.
Dr. Stadlers arbeid kombinerte fiberoptikk
og abdominalkirurgi...
...og ryddet vei for et nytt spesialfelt.
Han påbegynte forskningen som student
på Johns Hopkins,
og viste tidlig interesse for nye...
- Lykke til. - Takk.
Er du nervøs?
Nei, det går bra. Jeg skal bare holde tale.
Jeg kjenner Brooke.
Kona di. Brooke Stadler.
Hun som gikk fra deg.
Ja. Hvordan er det med henne?
Hvor holder hun til?
Det får du ikke vite.
Du får aldri tenke på henne igjen.
Hvis du nærmer deg henne, skal jeg finne deg og drepe deg.
Forstår du?
- Hvem er du? - Det er uviktig.
Jeg vet hva du heter.
Jeg vet hvem du er.
Jeg holder øye med deg.
Dr. Paul Stadler.
Lykke til.
Jo, det er meg!
Hei, Alex.
Jeg fant henne.
Takk.
Nei! Hva sa jeg til deg?
- Jeg må gå. - Legg deg ned.
Du får ikke røre deg.
Du kan begynne å blø fra leveren igjen, og forblø.
- Du må la meg gå. - Jeg kan ikke.
Jeg var den siste hun så.
Og nå vil hun våkne på sykehus med en tube i halsen
uten å skjønne noen ting.
Omringet av fremmede, og sikkert med masse smerter.
Hun blir så redd. Du vet ikke hvordan det er.
Jo, det gjør jeg faktisk.
Så la meg være hos henne.
La meg være der når hun våkner.
Hvis hun ser meg, vet hun at det går bra.
Da vet hun det, og trenger ikke være redd.
Vær så snill. La meg gjøre det for henne.
Hjelp meg.
Vær så snill.
Ja. Jeg ringer på vegne av major Owen Hunt.
- Jeg leter etter en pasient. - Spør etter Teddy Altman.
- Hva? - Spør om å få snakke med dr. Altman.
Er dr. Altman der?
Ja, jeg kan vente.
Du kan tysk.
Hei, dr. Altman. Dette er Amelia Shepherd
fra Grey Sloan Memorial. Jeg...
Jeg jobber med Owen Hunt.
Ja.
Nei.
- Et øyeblikk. - Nei.
Han vil ikke.
Jeg ringer angående søsteren hans.
Ok. Vi vil bare ha en bekreftelse.
Akkurat.
Nei. Kan hun overføres til oss så snart hun lander?
Ja, til Grey Sloan. Tusen takk.
Hun hadde prøvd å ringe.
Megan flyttes fra Landstuhl nå.
De lander på Madigan.
- Så frakter vi henne hit. - Vi vet ikke om det er henne.
Teddy kjenner henne, Owen.
Teddy så henne.
Jeg ringte Merritt Campbell.
Hun er den beste PTSD-eksperten som fins for tiden.
- Hun kommer i morgen. - La oss vente
- og se med Megan. - Greit. Men det var ment for deg.
For deg også.
Jeg giftet meg der borte.
Så skilte jeg meg. Og giftet meg igjen.
Og gikk videre.
Jeg lot Megan ligge i et hull i bakken...
I nesten ti år.
Det gikk ukevis mellom hver gang jeg tenkte på henne.
Jeg ofret henne ikke en tanke.
Mens hun ble holdt fanget og... torturert.
Og hvem vet hva mer.
Jeg sluttet å lete.
Jeg ga opp.
Jeg sluttet å håpe. Jeg ga opp.
Jeg sluttet å håpe.
- Så Alison våkner? - Å, du er ikke kynisk.
Nei, det er du som er kynisk.
Så de var forelsket eller kåte.
- Det har ingenting å si. - Ok.
Alle blir forelsket. Alle blir kåte og blir såret.
Så kommer vi oss gjennom det.
Og vi får hjelpe dem med å forelske seg igjen.
Eller ha sex igjen. Uansett. Alle vinner.
Men jeg tror de er forelsket. Jeg velger det.
- Ja. - Det er ikke vits å være kyniske.
Å, så det var poenget ditt.
- Skjønner. - Ti stille.
Våkner hun?
Hun holder på. Trenger du noe, Avery?
- Nei, jeg er bare nysgjerrig. - Alison.
Alison, hører du meg?
- Hva skjedde? - Du var i en ulykke.
Er han død?
- Drepte jeg ham? - Nei, det går bra.
- Du har ikke gjort noe. - Si at jeg drepte ham.
- Hva sa du? - Det var en mann i bilen.
- Ja, han er her. - Han satte seg inn i bilen
og holdt en kniv mot strupen min.
Jeg måtte kjøre ut i skogen.
Han prøvde å voldta meg.
Og jeg tenkte, "Nei, du får ikke gjøre dette.
Du får ikke gjøre dette om jeg så må dø."
Så jeg tråkket på gassen.
Si at han er død.
- Ring vaktene. - Stephanie er hos ham.
Jeg bryter reglene for deg. Så vær helt stille, ok?
Tusen takk. Du er en reddende engel.
Ja, da. La oss få deg ut.
Beklager, jeg trodde den var min.
Skal du til flyplassen? Skal vi dele?
Nei. Du kan ta den. Jeg tar den neste.
Takk.
Flyplassen, takk.
Intensiven er kun for familie, så jeg går utenom.
Bare bli med meg.
Brody. Hva foregår?
Noen ble overfalt.
- Hva? - Ja, en pasient ble voldtatt.
De leter etter gjerningsmannen.
Nei, ikke reis deg.
Nå skal du vise meg veien ut, greit?
Ta med sekkene opp, så får vi på noen andre klær.
Mamma får besøk av en venn til middag.
Er det Owen?
Nei, en dere ikke har møtt.
Så hvorfor er Owen her?
Jeg vet... Hva foregår?
Sett ungene i gang med noe, så kan vi prate.
Ok. Kom igjen, dere.
Han her er helt på tur.
- Han sa han trengte... - Hørte du meg ikke?
Et sted som er folketomt.
- Som en personalheis. - Ja.
- Kødder du med meg? - Nei.
- Hvis du gjør det... - Vi må bare forbi ham, greit?
Jeg tror ikke han har spilt bordtennis.
Bare gi ham noe antibiotika...
Hei, trenger du hjelp?
Nei, det går fint.
Leverskade. Bare en prøvetur.
- Ja vel? - Minnicks ordre.
Greit.
- Hvor skal vi? - Hit.
- Er du morsom? - Nei, det går rett til varemottaket.
Blir det morsomt når jeg skjærer over strupen på deg?
Jeg får ikke gå, og så vil du ned trappene?
Du prøver å drepe meg!
Det er enten dette eller heisen med politiet.
Det er her du bør gå.
KUN FOR PERSONALET
Nei!
Nei. Du får ikke løpe til dem og si hvor jeg er.
Du skal hjelpe meg ned trappene.
Greit? Kom igjen.
Jeg vil ha noen hos henne.
- To betjenter utenfor døren. - Pasienten er borte.
Edwards også, jeg finner henne ikke. Hun svarer ikke på melding.
Meld fra om oransje kode. Steng av området.
Kan du slutte å be?
- Jeg ber ikke. - Så hva er det du sier?
Jeg sier, "Vær så snill og forblø, vær så snill."
- Så jeg ber vel på en måte. - Hold kjeft.
Du skulle ikke prøve på noe!
Ser du hva som skjer? Hvis du...
Inn her.
- Evakuering. - Ja.
- Hei. - Hva i helvete?
Du må gå ut den døren. Med én gang.
- Den åpner seg ikke. - Hold kjeft.
- Hei, vennen. Hva heter du? - Ikke si det.
- Erin? - Erin, hvor er foreldrene dine?
På intensiven. Med lillesøsteren min.
Du må gå, jeg skal slippe deg ut.
Vent! Hold opp.
Det går bra, vennen.
Ikke gjør det. Jeg skal slippe henne ut,
og så kan du og jeg fortsette. Ok?
- Hun kommer til å sladre. - Hun vet ikke hva hun så.
- Jeg vil til mamma. - Ok?
Da kan vi heller gå. Hun blir låst inne.
Når de finner henne, er du borte for lengst.
- Ja, greit. - Greit.
Ok.
Nei.
- Nei. - Åpne den!
Jeg kan ikke. Den er låst. De har stengt av sykehuset.
Hvorfor det?
Fordi det er en voldtektsmann her.
- Er vi fanget her? - Vi er fanget.
- Sikker på at det er henne? - Ja.
Hæren sier ikke noe ellers.
- Når kommer hun? - Nå.
I morgen.
- Vet Nathan det? - Nei. Moren vet det ikke engang.
Så nei, Nathan vet det ikke ennå.
Jeg kan si det.
Vent til han kommer.
Nei. Hvis Derek var i live, ville jeg visst det med én gang.
- Kan du ta... - Ja.
Ellis trenger kosedyret sitt. Leggetid klokka åtte.
Jepp.
- Har de funnet ham? - Nei.
Og ingen tegn til Edwards?
Nei. Og jeg kommer meg ikke ut for å lete etter henne.
Sett deg. Sett deg.
Hør her...
Det er politifolk overalt.
- De finner henne. - Jeg vet det. Jeg bare...
Jeg lot henne være alene med ham.
Vet du...
Han kom seg sikkert ut før de stengte av sykehuset.
Ellers hadde de funnet ham. Han er borte for lengst.
Hvorfor svarer hun meg ikke, da?
Kanskje den er i et annet rom.
Jeg har ikke telefonen min her.
Ja, kanskje det.
Jeg mener, kanskje.
Det går bra.
Edwards har der bra. Greit? Hun har det bra.
Du er ikke kynisk.
Jeg er ikke kynisk nok.
Jeg heiet faktisk på dem.
Du fant på en fin historie om en pasient.
Det har vi alle gjort.
Jeg likte din versjon mye bedre enn den ekte.
Hvorfor er han så sint?
Han har en dårlig dag. Det er best hvis vi er stille.
Jeg vil til mamma. Jeg vil til mamma og pappa.
Det må finnes en vei ut!
- Det må gå! - Nei, da hadde jeg prøvd.
- Åpne døren med én gang! - Jeg kan ikke. Greit?
Det eneste som åpner den er hvis de fjerner sperringen.
- Eller et nødstilfelle. - Hva mener du?
Hvis det brenner, eller noe.
Kom igjen. Kom igjen!
Gi meg noe jeg kan tenne på.
Nei! Du kan ikke starte en brann her!
Hold kjeft! Jeg skal bare aktivere sprinkleranlegget.
Så dørene åpnes, og alle evakueres.
- Hva kan jeg bruke? - Du kommer til å drepe alle.
Kan denne fungere?
Blir det brann?
Flink jente.
Ja.
Sånn, ja. Ta den med hit.
- Sett den på gulvet. - Hold opp.
Så går du og henter en av de blå greiene.
- Ikke tving henne. - Enten hjelper du meg,
ellers så kan hun stå her med meg.
Sprut de greiene over den blå tingen.
Ikke gjør det, Erin! Ikke gjør det.
- Hun gjør det ikke. - Pokker!
- Ikke gjør det. - Pokker!
- Kom hit. - Kom til meg.
Bli der. Bli der borte.
- Jeg liker ham ikke. - Det går bra. Han skal snart gå.
Ok.
Når dørene åpner seg, tar jeg kortet ditt
- og jenta. - Hva? Nei.
Ingen stanser en fyr som bærer et barn bort fra en brann.
- Hun blir hos meg. - Nei, du blir her.
De finner deg til slutt.
Erin, jeg heter Stephanie. Du må gjøre meg en tjeneste.
Hold deg for øynene.
- Som gjemsel. - Ok.
Ok, snu deg.
- Hold deg for øynene. - Det fins dager
der du føler at du kan overvinne alt.
Ja. Ja!
Kom igjen. Kom igjen.
Kom igjen.
Og det føles som om alt vil ordne seg.
Men som jeg sa, den følelsen varer ikke.
Jeg prøver ikke å være kynisk,
men selv når en dag starter så bra...
Det går bra. Det går bra. Det går bra med oss.
Vi skal gå og finne foreldrene dine.
Herregud.
Å, nei.
Hva er det?
Gå helt bort dit. Bli værende der!
Nei, Stephanie. - Jeg kommer straks tilbake.
Den dagen kan ende...
...i katastrofe.